Міністерство освіти і науки України
ДЕРЖАВНИЙ ВИЩИЙ НАВЧАЛЬНИЙ ЗАКЛАД
«НАЦІОНАЛЬНИЙ ГІРНИЧИЙ УНІВЕРСИТЕТ»

Кафедра філософії і педагогіки

Шабанова Ю.О. 

РОБОЧА ПРОГРАМА НАВЧАЛЬНОЇ  ДИСЦИПЛІНИ
«Педагогічна етика»
для магістрів спеціальності 011 «Науки про освіту»

Дніпропетровськ
НГУ
2016

Шабанова Ю.О. Робоча програма навчальної дисципліни  «Педагогічна етика» для магістрів спеціальності 011 «Науки про освіту» / Ю.О.Шабанова ; Нац. гірн. ун-т., каф. філософії і педагогіки. – Д. : НГУ, 2016. – 14 с.

Розглянуто і затверджено методичною комісією за спеціальністю 011 «Науки про освіту» (протокол №5 від 24.05.2016).

ЗМІСТ

Розділ	Стор.	
1. Вступ	4	
2. Галузь використання	4	
3. Нормативні посилання	5	
4. Обсяг дисципліни	5	
5. Форма підсумкового контролю	5	
6. Базові дисципліни та дисципліни, що забезпечуються	5	
7. Результати навчання за дисципліною	6	
8. Тематичний план та розподіл обсягу за видами навчальної діяльності	6	
9. Вимоги до індивідуальних завдань	9	
10. Завдання для самостійної роботи здобувача	9	
11. Вимоги до засобів діагностики, методи та критерії оцінювання навчальних досягнень	9	
12. Вимоги до комплексу навчально-методичного забезпечення навчальної дисципліни	12	
13. Обов’язковий тезаурус	12	
14. Рекомендована література	14	

1. Вступ

Програмні результати підготовки магістра педагогіки вищої школи визначені в стандарті вищої освіти [3]. 
В освітньо-професійній програмі магістра спеціальності 011 «Науки про освіту» Державного ВНЗ «Національний гірничий університет» [1] здійснено розподіл програмних результатів навчання за видами навчальної діяльності здобувача. До дисципліни «Педагогічна етика» віднесені такі результати навчання:

ЗК8Здатність до прийняття рішень у складних і непередбачуваних умовах, що потребує застосування нових підходів та прогнозування 	
ЗК9   Здатність до відповідальності за розвиток професійного знання і практик, оцінку стратегічного розвитку команди 	
ПК2  Взаємодія з соціальними партнерами, в тому числі з іноземними, щодо створення системи забезпечення якості освіти	
ПКС3 Реалізація освітньо-професійних та освітньо-наукових програм підготовки фахівців з вищою освітою на підставі основ педагогічного спілкування 	
ПКС6 Виконання наукових досліджень з проблем вищої освіти на основі вмінь щодо етичної експертизи власних наукових досліджень 	
ПКС9 Організація навчального процесу, наукової і виховної діяльності науково-педагогічних працівників	
ПКС25 Створення просвітницьких програм та популяризація національних надбань і традицій вищої школи	

Реалізація мети вимагає декомпозиції програмних результатів навчання в дисциплінарні, та відбір змісту навчальної дисципліни за цим критерієм.
Вимоги до структури робочих програми дисциплін подані в [2].

2. Галузь використання

Робоча програма поширюється на кафедри, яким доручено викладання навчальної дисципліни наказом ректора. 

Робоча програма призначена для: 
•	реалізації компетентнісного підходу при формуванні структури та змісту дисципліни;
•	визначення інформаційної бази для формування засобів діагностики;
•	внутрішнього та зовнішнього контролю якості підготовки фахівців;
•	акредитації освітньої програми за спеціальністю.

Робоча програма встановлює:
–	форму підсумкового контролю;
–	базові дисципліни та дисципліни, що забезпечуються;
–	позначення фізичних величин;
–	результати навчання за дисципліною та їх рівень складності;
–	тематичний план та розподіл обсягу за видами навчальної діяльності
–	вимоги до структури і змісту курсового проекту;
–	завдання для самостійної роботи здобувача;
–	вимоги до засобів діагностики, методи та критерії оцінювання навчальних досягнень;
–	вимоги до комплексу навчально-методичного забезпечення навчальної дисципліни;
–	основний тезаурус дисципліни.

3. Нормативні посилання

Робоча програма дисципліни розроблена на основі таких нормативних документів:
1. Освітня програма підготовки магістра за спеціальністю 011 «Науки про освіту» / М-во освіти і науки України, Нац. гірн. ун-т. – Д. : НГУ, 2016. –  ____ с. 
2. Постанова Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 р. № 1187 Ліцензійними умовами провадження освітньої діяльності закладів освіти (постанова КМ України від 30 грудня 2015 р. № 1187  «Ліцензійні умови провадження освітньої діяльності закладів освіти».
3. Стандарт вищої освіти підготовки бакалаврів спеціальності 011 «Науки про освіту». – Затверджено і введено в дію наказом МОН України від ХХ.ХХ.ХХ № ______.

4. Обсяг дисципліни

Загальний обсяг – 5 кредити ЄCTS (150 академічних годин).

5. Форма підсумкового контролю

Залік за результатами поточного контролю та виконання комплексної контрольної роботи (за необхідності).

6. Базові дисципліни

Теоретичні основи освітнього процесу і педагогіки;
Педагогіка вищої школи;
Соціально-психологічні основи педагогіки у вищій освіті;
Проектування вищої освіти; 
Системний підхід до забезпечення якості освітньої діяльності та якості вищої освіти;
Філософсько-методологічні основи наукових досліджень та інноваційних технологій в освіті; 
Управління навчально-виховним процесом вищого навчального закладу.

7. Результати навчання за дисципліною.

Шифр та зміст результатів навчання за освітньо-професійною програмою	Шифр та зміст результатів навчання за дисципліною	
ЗК9   Здатність до відповідальності за розвиток професійного знання і практик, оцінку стратегічного розвитку команди	РНПЕ1 Знати історію розвитку етичних вчень, сутність поняття етики її завдання та функції . Вміти визначати  універсальні етичні категорії в соціальному середовищі. 	
ЗК8Здатність до прийняття рішень у складних і непередбачуваних умовах, що потребує застосування нових підходів та прогнозування	РНПЕ 2. Визначати шляхи удосконалення моралі в професійній діяльності	
ПК2  Взаємодія з соціальними партнерами, в тому числі з іноземними, щодо створення системи забезпечення якості освіти	РНПЕ3. Формувати практичну діяльність відповідно до моральних вимог	
ПКС3 Реалізація освітньо-професійних та освітньо-наукових програм підготовки фахівців з вищою освітою на підставі основ педагогічного спілкування	РНПЕ4. . Визначати теоретичні основи педагогічної етики.	
ПКС6 Виконання наукових досліджень з проблем вищої освіти на основі вмінь щодо етичної експертизи власних наукових досліджень	РНПЕ5. Здійснювати етичні норми у професійній діяльності викладача та науковця 	
ПКС9 Організація навчального процесу, наукової і виховної діяльності науково-педагогічних працівників	РНПЕ6. Формувати професійну діяльність на основі корпоративної культури викладача вищої школи.	
ПКС25 Створення просвітницьких програм та популяризація національних надбань і традицій вищої школи	РНПЕ7. Вміння проводити етичну експертизу власної діяльності	

8. Тематичний план та розподіл обсягу за видами навчальних занять

Види, тематика навчальних занять, шифри дисциплінарних результатів навчання 	Обсяг, години	
	ауд.	СРС	разом	
ЛЕКЦІЇ	
РНПЕ1 Знати історію розвитку етичних вчень, сутність поняття етики її завдання та функції . Вміти визначати  універсальні етичні категорії в соціальному середовищі. 	2	6	8	
1.1. Сутність поняття філософська етика. 				
1.2. Універсальні характеристики етичних категорій				
1.3. Ситуативний характер етики в контексті історико-філософського становлення вчення про мораль				
1.4. Адаптація етичних функцій до сучасних умов				
РНПЕ 2. Визначати шляхи удосконалення моралі в професійній діяльності 	2	6	8	
2.1.Поняття моралі				
2.2. Структура моральної свідомості.  Воля, розум та почуття в моральному здійсненні.  				
2.3.Індивідуальні та суспільні особливості  прояву моралі. Шляхи взаємоінтеграції індивідуального та суспільного  в моральній сфері 				
РНПЕ3. Формувати практичну діяльність відповідно до моральних вимог	2	6	8	
3.1. Моральні норми. Моральні принципи				
3.2. Вчинок як першоелемент моральної дії.  Визначення вчинку.				
3.3. Етичні заповіді вчинку. Фактори вчинку.				
РНПЕ4. . Визначати теоретичні основи педагогічної етики. 	2	6	8	
4.1. Предмет та  завдання  педагогічної етики				
4.2.  Педагогічні цінності.  Категорії педагогічної етики. 				
4.3. Сутність та  функції педагогічної моралі 				
РНПЕ5. Здійснювати етичні норми у професійній діяльності викладача та науковця. 	2	6	8	
5.1.  Професійна етика. Змістовна та організаційна специфіка етики вищої школи. 				
5.2. Особливості взаємодії суб’єктів педагогічного процесу у вищий школі. 				
5.3. Вертикаль та горизонталь етичних стосунків в педагогічній діяльності. 				
5.4.  Оптимальний стиль педагогічного спілкування. 				
РНПЕ6. Формувати професійну діяльність на основі корпоративної культури викладача вищої школи. 	2	6	8	
6.1. Корпоративні цінності і ціннісні орієнтації у системі професійно-педагогічної діяльності викладача. 				
6.2. Корпоративна ідентичність викладача вищої школи. 				
6.3. Викладач і культура корпоративних взаємовідносин. Корпоративні комунікації у вищому навчальному заклад. Корпоративні відносини в системі корпоративної культури вищого навчального закладу.				
РНПЕ7. Вміння проводити етичну експертизу власної діяльності 	1	4	5	
7.1. Основи критичне мислення у педагогічній взаємодії 				
7.2. Самоаналіз власної моральної свідомості викладача. 				
СЕМІНАРСЬКІ ЗАНЯТТЯ	
РНПЕ5. Визначати місце етики в різних інститутах суспільства.
РНПЕ6. Організовувати виховний процес на підставі демократичних цінностей
РНПЕ7. Реалізовувати основи педагогічної етику в межах ділового (наукового) партнерства та соціокультурних практиках.
РНПЕ8. Впроваджувати основи педагогічної етики в управлінні педагогічним колективом. 
	39	54	93	
Семінар 1. Становлення та сучасність етичних вчень 
Семінар 2. Етика в системі сучасних соціальних інститутів 
 Семінар 3. Етика  й релігія
Семінар 4.  Етика й політика
Семінар 5.  Етика й наука
Семінар 6.  Педагогічна етика в умовах демократизації вищої освіти.
Семінар 7. Етика ділового партнерства
Семінар 8. Етичні основи соціоніки 
Семінар 9. Основи гуманної педагогіки
Семінар 10.Діловий стиль в педагогічній діяльності 
 Семінар 11. Національні особливості національних ділових відносин
Семінар 12.Етичні основи керівника в вищому навчальному закладі
Семінар 13. Етика ділових відносин  в позанавчальній діяльності 				
Залік 	4		4	
РАЗОМ	56	94	150	
Лекції	13	40	53	
Семінарські заняття	39	54	93	
Залік 	4		4	

9. Вимоги до індивідуальних завдань

9.1. Індивідуальне завдання – складання «Етичного кодексу викладача вищої школи» має на меті:
•	підвищувати понятійно-аналітичний рівень знань з педагогічної етики;
•	формувати загальнокультурний рівень студентів; 
•	розвивати навички до етичного самоаналізу в професійній діяльності;
•	розвивати творчий підхід до класифікації, систематизації й узагальнення етико-педагогічних відомостей;
•	оволодіти технікою формулювання провідних цінностей в професійній діяльності викладача вищої школи;
•	розвинути навички до етичної експертизи в науково-дослідницькій роботі. 

9.2. В наданій роботі має бути відображено розгляд основних програмних результатів навчання. Завдання на підготовку «Етичного кодексу викладача вищої школи» передбачає аналіз і узагальнення джерел інформації, рекомендованих для висвітлення обраної теми, зіставлення поглядів на проблему різних авторів, формулювання та аргументацію власної позиції.
9.3. Захист роботи  відбувається в процесі презентації його основних положень на семінарі або під час співбесіди з викладачем.
9.4. Відповідальність за організацію підготовки роботи несе кафедра, що зобов’язана створити для цього відповідні умови, надавати необхідне методичне та інформаційне забезпечення.

10. Завдання для самостійної роботи студента

Основні завдання для самостійної роботи:
1) попереднє опрацювання інформаційного забезпеченням за кожним модулем (темою);
2) підготовка до поточного контролю - розв’язання завдань самоконтролю за кожною темою;
3) виконання індивідуального завдання;
4) підготовка до захисту індивідуального завдання;
5) підготовка до підсумкового контролю. 

11. Вимоги до засобів діагностики, критерії 
та процедури оцінювання навчальних досягнень

11.1. Вимоги до засобів діагностики
Інформаційною базою для формування засобів діагностики (тестів відкритого чи закритого типу) має бути система компетентностей, що передбачена даною програмою. 
Тест складається із завдання й еталона. Еталон являє собою зразок повного й правильного рішення.
Параметри тесту – ступінь складності та число суттєвих операцій.
Ступінь складності тесту має відповідати очікуваним результатам навчання, які здобувач повинен демонструвати певними діями під час контрольних заходів (відтворювати, описувати, позначати, називати, зображувати, засвоювати суть, розуміти зміст, розрізняти, порівнювати,ідентифікувати, вибирати, доводити, свідомо використовувати, змінювати, вирішувати, знаходити, пояснювати, розраховувати, аналізувати, диференціювати, охоплювати,відокремлювати, протиставляти, синтезувати, складати, розробляти, розвивати, по новому формулювати, планувати, генерувати, оцінювати, визначати, інтерпретувати, критикувати, прогнозувати).
Число суттєвих операцій – це кількість дій, що мають принципове значення для одержання правильного результату (кроки алгоритму виконання,  розрахункові схеми, визначення понять, параметри та їх застосування). Розрахунок числа суттєвих операцій ведеться відповідно до еталона. 
Еталонами виконання завдань можуть бути фрагменти навчальної, науково-технічної літератури та інші джерела. У цьому випадку необхідно подати перелік точних посилань на відповідні джерела (бібліографічний опис видання, координати еталону – посилання на сторінку, абзац).
Комплект тестів у повному описі (завдання та еталон) за всіма дисциплінарними компетенціями затверджується кафедрою та входить до складу документації методичного забезпечення.
Для надання прозорості змісту засобів діагностики узагальнені завдання повинні бути доступними студентам протягом усього періоду навчання.

11.2. Критерії та процедури оцінювання навчальних досягнень здобувачів
Об’єктивне оцінювання результатів виконаних завдань можливе (як і будь-яке інше вимірювання) лише при їх зіставленні з еталонами.
Поопераційне зіставлення відповідей з еталоном дозволяє об’єктивно встановити якість виконання завдань з позиції рівня досягнень, тобто частку правильно виконаних суттєвих операцій до їх загальної кількості.
Процес оцінювання суттєво спрощується, якщо за кількість суттєвих операцій брати лише кроки алгоритму виконання завдань.
Для надійності діагностики кількість суттєвих операцій в еталонах має  бути не менше 30-ти. Зміст еталонів повинен відповідати програмі дисципліни щодо ступеню складності навчальних компетентностей.
Критерії якості виконання курсового проекту:
Максимальна оцінка виставляється за таких умов:
•	об’єктивне висвітлення стану питання на базі творчого використання сучасних джерел інформації;
•	оригінальність прийнятих у проекті (роботі) технічних, технологічних, організаційних та управлінських рішень; 
•	практичне значення результатів; 
•	обґрунтування рішень і пропозицій відповідними розрахунками; 
•	повнота структури розрахунків (постановка завдання, розрахункова схема, виконання, оцінювання результатів);
•	всебічність аналізу отриманих результатів (надійність системи, безпека, вплив на довкілля, ресурсозбереження тощо);
•	органічний зв’язок змісту пояснювальної записки з графічною частиною; 
•	наявність посилань на джерела інформації;
•	уникнення зайвої описовості, дублювання, стереотипних рішень, які не впливають на суть і точність отриманих результатів;
•	використання прикладних пакетів комп’ютерних програм;
•	оформлення креслеників і пояснювальної записки відповідно до чинних стандартів;
•	загальна й професійна грамотність, лаконізм і логічна послідовність викладу матеріалу;
•	якість оформлення;
•	самостійність виконання (з’ясовується під час захисту).

11.3. Оцінювання результатів навчання з дисципліни
Результати навчання виявляють через визначення рівня сформованості компетентностей, що слугує критерієм оцінювання за схемою додатка до диплома європейського зразка:

Шкали оцінювання навчальних досягнень здобувачів вищої освіти

Рівень досягнень / Marks, %	Оцінка / Grade	
Національна диференційована шкала	
90 – 100	Відмінно / Excellent	
74 – 89	Добре / Good	
60 – 73	Задовільно / Satisfactory	
1 – 59	Незадовільно / Fail	
Шкала ECTS	
90 – 100	A	
82 – 89	B	
74 – 81	C	
64 – 73	D	
60 – 63	E	
35 – 59	Fx	
1 – 34	F	

Рівень сформованості результатів навчання здобувача визначають на основі аналізу відповіді, користуючись формулою:
%,
де – число правильних відповідей або виконаних суттєвих операцій на базі до еталонів рішень; 
 – загальна кількість запитань або суттєвих операцій еталону рішень.

Інтегральний рівень досягнень студента у засвоєнні матеріалу з дисципліни в цілому обчислюється як середньозважене значення досягнень, продемонстрованих під час кожного контрольного заходу: 
 % ,
де  – число змістових модулів;  
– рівень досягнень за i-м модулем, %; 
– обсяг i-го модуля, включаючи індивідуальне завдання; 
– загальний обсяг дисципліни.

12. Вимоги до комплексу навчально-методичного забезпечення дисципліни

Комплекс навчально-методичного забезпечення дисципліни, має бути розташований на сайті кафедри транспортних систем і технологій та повинен містити [2]:
1)	робочу програму дисципліни;
2) навчальний контент (інформаційне забезпечення лекцій);
3) методичне забезпечення семінарських занять; 
4) матеріали методичного забезпечення самостійної роботи студента щодо:
4.1) попереднього опрацювання інформаційного забезпеченням за кожним модулем (темою);
4.2) розв’язання завдань самоконтролю за кожною темою
4.3) виконання індивідуального завдання;
4.4) підготовки до захисту індивідуального завдання;
4.5) підготовки до підсумкового контролю;
5) завдання для поточного та підсумкового контролю рівня сформованості дисциплінарних компетентностей;
6) завдання для комплексної контрольної роботи;
7) завдання для  після атестаційного моніторингу рівня сформованості дисциплінарних компетентностей.

13. Обов’язковий тезаурус

Види спілкування — вербальне, мануальне (від лат. manualis— ручний), технічне, матеріальне, біоенергетичне.
Виховання авторитарне — освітньо-виховна концепція, що передбачає беззастережне підкорення волі вихователя.
Виховання всебічне — виховання, яке передбачає формування в особистості певних якостей відповідно до вимог розумового, морального, трудового, фізичного й естетичного виховання.
Виховання гармонійне — виховання, яке передбачає, щоб якості складових виховання (розумового, морального, трудового, фізичного, естетичного) доповнювали одна одну, взаємно збагачувалися.
Виховання моральне — виховання, що передбачає оволодіння нормами й правилами моральної поведінки, формування почуттів і переконань, умінь та навичок.
Виховання національне — історично зумовлена і створена етносом система виховних ідеалів, поглядів, переконань, традицій, звичаїв, спрямованих на доцільну організацію діяльності членів суспільства, в процесі якої відбувається процес оволодіння морально-духовними цінностями народу, забезпечується єднання і спадкоємність поколінь, соборність народу.
Гідність національна — етична категорія, що характеризує особистість з погляду розширення поняття духовних цінностей за межі свого "Я" і поєднання особистісних переживань, відчуттів із загальнонаціональними цінностями.
Гуманізація виховання — створення оптимальних умов для інтелектуального й соціального розвитку кожного вихованця; виявлення глибокої поваги до людини; визнання природного права особистості на свободу, соціальний захист, розвиток здібностей і вияв індивідуальності, самореалізацію фізичних, психічних і соціальних потенцій, на створення соціально-психічного фільтра проти руйнівних впливів негативних чинників навколишнього природного і соціального середовища; виховання у молоді почуттів гуманізму, милосердя, доброчинності.
Гуманізм – прогресивний напрям духовної культури, що звеличує людину як найбільшу цінність у світі, утверджує право людини на земне щастя, захист прав на свободу, всебічний розвиток і прояв своїх здібностей.
Девіантна поведінка — відхилення від встановлених норм моралі та права.
Демократизація виховання — принципи організації виховної системи, які передбачають децентралізацію, автономізацію навчально-виховних закладів, забезпечення співпраці вихователів і вихованців, урахування думки колективу й кожної особистості, визначення людини як вищої природної і соціальної цінності, формування вільної творчої особистості.
Дискусія — метод навчання, спрямований на інтенсифікацію та ефективність навчального процесу за рахунок активної діяльності учнів (студентів) у пошуках наукової істини.
Елітарний – навчальний заклад, який відрізняється своїм впливом, привілейованим станом і престижем, високим рівнем освіти.
Етика – вчення про мораль  як форму суспільної та особистісної свідомості, її сутність, історичний розвиток. Термін також часто вживається як визначення норм поведінки, сукупності моральних правил певної суспільної чи професійної групи.
Етикет – встановлений порядок поведінки, об'єднання правил, прийнятих в певних колах. 
Етнізація виховання — насичення виховання національним змістом, що спрямований на формування національної свідомості й національної гідності особистості; формування рис національної ментальності; виховання у молоді почуттів соціальної відповідальності за збереження, примноження і життєдіяльність етнічної культури.
Ідеал — поняття моральної свідомості і категорія етики, що містить у собі вищі моральні вимоги, можлива реалізація яких особисто дала б змогу їй набути досконалості; образ найбільш цінного і величного в людині.
Імідж — враження, яке справляє людина на оточуючих, стиль її поведінки, зовнішності, її манери. .
Індивідуальність — людина" особистість, яка відрізняється сукупністю рис, якостей, своєрідністю психіки, поведінки та діяльності, що підкреслюють її самобутність, неповторність.
Інтернаціоналізм – моральне поняття, яким позначають поважне ставлення до інших народів, їхньої історії, культури, мови, прагнення до взаємодопомоги.
Колектив — соціально значуща група людей, які об'єднані спільною метою, узгоджено діють у досягненні означеної мети та мають органи самоврядування.
Концепції виховання — система поглядів на ті чи інші явища, процеси; спосіб розуміння, тлумачення педагогічних явищ; основна ідея теорії змісту й організації виховання людини.
Культура — сукупність практичних, матеріальних і духовних надбань суспільства протягом його історії.
Мета виховання — ідеальне передбачення кінцевих результатів виховання.
Мораль – основна категорія етики, що відображає духовно-культурний механізм регуляції поведінки людей. 
Моральна культура педагога - духовна цінність, система знань і переконань, почуттів і навичок, норм і відносин, інтересів і потреб, єдність культурно-морального досвіду, безпосередньої діяльності і поведінки, спрямованої на самореалізацію, навчання і виховання особистості студента. 
Моральна норма – елементарна форма моральних вимог, зразок поведінки, що відображають потреби людського існування та носять обов’язків характер.  
Моральна свідомість  – сукупність норм, заборон та вимог, що регулюють людську діяльність та поведінку.  
Моральні цінності – осмислені моральною свідомістю етично обґрунтовані чесноти й відповідні їм норми поведінки. 
Основні категорії педагогічної етики  – професійний педагогічний обов'язок, педагогічна справедливість, педагогічна честь і педагогічний авторитет.
Особистість — соціально-психологічне поняття; людина, яка характеризується з соціально-психологічного погляду насамперед рівнем розвитку психіки, здатністю до засвоєння соціального досвіду, можливістю спілкуватися з іншими людьми.
Педагогічна етика – вивчає особливості педагогічної моралі, з'ясовує специфіку реалізації загальних принципів моральності у сфері педагогічної праці, розкриває її функції, специфіку змісту принципів і етичних категорій.
Педагогічна мораль –  система етичних вимог, що постає перед викладачем в його ставленні до самого себе, до своєї професії, до суспільства, до дітей і решти учасників навчально-виховного процесу.
Педагогічний такт — це педагогічно грамотне спілкування в складних педагогічних ситуаціях, уміння знайти педагогічно доцільний і ефективний спосіб впливу, відчуття міри, швидкість реакції, здатність швидко оцінювати ситуацію і знаходити оптимальне рішення.
Професійна етика — це кодекс правил, що визначає поведінку спеціаліста у службовій обстановці, норм, які відповідають існуючим законам та відомчим нормативним документам, професійним знанням, стосункам у колективі, глибокому усвідомленню моральної відповідальності за виконання професійних обов'язків.
Самовиховання — систематизована і цілеспрямована діяльність особистості, спрямована на формування й удосконалення її позитивних якостей та подолання негативних.
Совість — категорія етики, що характеризує здатність людини здійснювати контроль за власною діяльністю, давати об'єктивну оцінку своїм діям.
Спілкування педагогічне — система органічної соціально-психологічної дії вчителя-вихователя і вихованця у всіх сферах діяльності, що має певні педагогічні функції, спрямована на створення оптимальних соціально-психологічних умов активної та результативної життєдіяльності особистості.
Цінності моральні загальнолюдські — набуті попередніми поколіннями незалежно від расової, національної чи релігійної приналежності морально-духовні надбання, які визначають основу поведінки й життєдіяльності окремої людини або певних спільнот.
Цінності моральні національні — історично зумовлені й створені певним етносом погляди, переконання, ідеали, традиції, звичаї, обряди, практичні дії, які ґрунтуються на загальнолюдських цінностях, але відбивають певні національні прояви, своєрідність у поведінці та слугують основою соціальної діяльності людей окремої етнічної групи.
Честь — категорія етики, що характеризує особистість з позиції готовності відстояти, підтримати гідність, репутацію — свою особисту чи колективу, — членом якого вона є.

Базова

1.	Васянович Г.П. Педагогіка  вищої школи. Навчально-методичний посібник. – Л.: Просвіта, 2011. - 100 с. 
2.	Григорьева Т.В., Линская Л.В., Усольцева Т.П. Основы конструктивного общения: Методическое пособие для педагогов-психологов. – 2-е изд., испр. и доп. – Новосибирск: Изд-во НГУ, 1999. - 173 с. 
3.	Котигер Я. , Чамлер В.  Педагогическая этика. – Кишинев: Изд-во КГУ, 1984. – 107 с.
4.	Методика преподавания этики в высшей школе: Методическое пособие: Навчальне видання. – М., 1980. – 144 c.
5.	 Писаренко В., Писаренко И.. Педагогическая этика. – Минск: Вид-во МГПУ, 1986. – 190 с.
6.	Чернокозова В.,  Чернокозов И.  Профессиональная этика учителя.    –     К.: Освіта, 1988.–144 с.
Допоміжна
1.	Азаров Ю.  . Искусство воспитывать. – М.: Знание, 1978. – 77 с.
2.	Ващенко Г. Виховний ідеал. – Полтава: вид-тво  ППУ, 1994. – 191 с.
3.	Горностаев П. Универсальное воспитание всего человеческого рода // Педагогика. – 1993. – №5. – С.86– 88. 
4.	Дистервег А. Пособие к образованию немецких учителей // Хрестоматия по истории  зарубежной педагогики. – М.:Знание, 1981. – С. 353–414.
5.	Корпоративна культура : [навчальний посібник] / під заг. ред. Г. Л. Хаєта. – К. : Центр навчальної літератури, 2003. –  403 с.
6.	Пахомов Н. Н. Основы теории корпоративных отношений / Пахомов Н. Н. – Екатеринбург : Изд-во Налоги и финансовое право, 2004. – 113 с.
7.	Сухомлинський В.О. Сто порад учителеві. – К.: Освіта, 1988. – 254 с. 

11. Інформаційні ресурси

1.	Дніпропетровська обласна універсальна бібліотека – www.libr.dp.ua
2.	www.rada gov.ua/ - офіційний сайт Верховної Ради України
3.	www.kmu.gov.ua/ - Урядовий портал
4.	ovu.com.ua/ - Офіційний Вісник України

Навчальне видання

Салов Володимир Олександрович

РОБОЧА ПРОГРАМА НАВЧАЛЬНОЇ  ДИСЦИПЛІНИ
«УПРАВЛІННЯ НАВЧАЛЬНО-ВИХОВНИМ ПРОЦЕСОМ ВИЩОГО НАВЧАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ»
для магістрів спеціальності 011 «Науки про освіту»

Видано
у Державному вищому навчальному закладі 
«Національний гірничий університет».
Свідоцтво про внесення до Державного реєстру ДК № 1842 від 11.06.2004
49005, м. Дніпропетровськ, просп. К. Маркса, 19.

Оприлюднено
на сайті Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» за адресою
http://www.nmu.org.ua/ua/content/infrastructure/structural_divisions/science_met_centr/skladovi-normativnoi-bazi-v-sferi-osviti-ngu/index.php